Jasem
Mutlaq

# Еліптичні галактики

Еліптичні галактики — це кулеподібні скупчення мільйонів зірок, які нагадують велетенські сферичні скупчення. Внутрішня частина еліптичних галактик майже позбавлена структури; щільність зірок поступово зменшується від ущільненого центра до розріджених країв. Самі галактики мають різну еліптичну форму (або різне співвідношення розмірів). У цих галактиках, зазвичай надзвичайно мало міжзоряного газу та пилу, а також зовсім немає молодих зірок (хоча існують і виключення з цих правил). Едвін Хаббл вважав еліптичні галактики галактиками раннього типу, оскільки думав, що згодом вони розвиваються у спіральні галактики (які він називав галактиками пізнього типу). Сучасні астрономи вважають, що все якраз навпаки (тобто, що спіральні галактики можуть стати згодом еліптичними), але використані Хабблом назви «ранні» і «пізні» все ще використовуються.

Спочатку еліптичні галактики вважали галактиками простого типу, але тепер відомо, що вони є досить складними об’єктами. Частково цю складність спричинено захопливою історією розвитку таких галактик: вважається, що еліптична галактика — це кінцевий продукт об’єднання двох спіральних галактик. Результат комп’ютерного моделювання такого об’єднання у вигляді відео у форматі MPEG ви можете переглянути на цій сторінці космічного телескопа «Хаббл» НАСА (попередження: розмір файла — 3,4 МБ).

Розміри і світність еліптичних галактик значно різняться, від гігантських еліптичних галактик з протяжністю у сотні тисяч світлових років, які приблизно у трильйон разів яскравіші за Сонце, до карликових еліптичних галактик, лише трохи більших за середнього розміру зоряне скупчення. Еліптичні галактики поділяються на декілька морфологічних класів:

Галактики cD:

  Величезні і яскраві об’єкти, розмір яких може сягати 1 мегапарсека (3 мільйонів світлових років). Таких монстрів можна знайти лише поблизу центрів великих щільних скупчень галактик, скоріше за все, вони є результатом злиття декількох галактик.

Звичайні еліптичні галактики

  Щільні об’єкти з відносно високою яскравістю поверхні. До цього класу входять гігантські еліптичні галактики (gE), еліптичні галактики проміжної світності (E), і компактні еліптичні галактики.

Карликові еліптичні галактики (dE)

  Цей клас галактик має фундаментальні відмінності від звичайних еліптичних галактик. Діаметр галактик такого класу має порядок від 1 до 10 кілопарсеків, а яскравість їх поверхні набагато менша за яскравість поверхні звичайних еліптичних галактик, тому вони виглядають набагато розрідженішими. Щільність зірок у всіх цих галактиках поступово спадає від відносно щільного ядра до розрідженої периферії.

Карликові сферичні галактики (dSph)

  Галактики з дуже низькою світністю, низькою яскравістю поверхні, які можна спостерігати лише поблизу Молочного Шляху і серед дуже близьких груп галактик, наприклад групи у сузір’ї Лева. Значення зоряної величини для цього класу галактик коливається у межах від -8 до -15. Наприклад, куляста карликова галактика у сузір’ї Дракона має абсолютну зоряну величину -8,6, отже, вона тьмяніша за посереднє кулясте скупчення у Молочному Шляху!

Блакитні компактні карликові галактики (BCD)

  Малі галактики, які є незвично блакитними. Їх фотометричні кольори лежать від B-V = 0,0 до 0,30, що є типовим для відносно молодих зірок спектрального класу A. Через це існує припущення, що у BCD йде активний процес формування зірок. У таких галактиках також багато надлишкового міжзоряного газу (на відміну від інших еліптичних галактик).

Приклади еліптичних галактик можна побачити і у &kstars;, якщо скористатися вікном пошуку об’єктів (&Ctrl;F). Знайдіть об’єкт NGC 4881, який є гігантською галактикою класу cD у скупченні галактик Кома. M 86 є звичайною еліптичною галактикою у скупченні галактик у сузір’ї Діви. M 32 — карликова еліптична галактика, яка є супутником нашого сусіда — галактики «Туманність Андромеди» (M 31). M 110 — ще один супутник M 31 — є проміжним типом карликової сферичної галактики (проміжним, оскільки ця галактика трохи яскравіша за більшість інших сферичних карликових галактик).